Min far fik diagnosen maniodepressiv i 1967.
Han gik rundt på Cambridge med et falsk skæg-
- og kaldte sig for Jesus John Harvard.
Da han fik det bedre, begyndte han at arbejde med tv i Boston.
Der mødte han min mor.
Han gik hen til hende og tog et billede.
På deres første stævnemøde kørte de rundt i New England,-
- mens han fortalte om sine sammenbrud.
Hun var ligeglad og sagde, at det var tossede tider.
De kendte så mange med en skrue løs.
Så giftede de sig og fik mig og min søster.
Vi var lykkelige. Jeg ved godt, der altid er mere i det end det.
Far, vi skal i skole.
- Nej, i dag skal vi fejre noget. - Fejre hvad?
- Jeg er blevet fyret. - Hvad? Du var lige begyndt.
Kig dig om, skat.
Vi kan gå lige ud af huset og ud i den her smukke verden.
Men hvad med dit job?
Arbejdsplads-fnidder. Ingen ved, hvem der skubbede først.
Jeg kom op at slås med chefen, men glem det.
Lad os finde nogle svampe og lave en omelet til mor.
Ved mor godt, du er blevet fyret?
Det er magisk. Mor bliver så glad for, I ikke kom i skole.
Ind i bilen, piger.
Maggie! Hvor skal du hen? Hvad laver du?
Hvorfor de kufferter der?
Maggie! Jeg er ikke manisk. Jeg har hevet kanoen frem.
Jeg tænkte, vi kunne sejle op til Lincoln Park og sanke til en skovtur.
Er det ikke for koldt til en skovtur?
Maggie! Jeg er en mand.
Mænd kan lide at være frie.
Det er det, vi gør, Maggie! Går på jagt og formerer os.
Det er det, vi gør. Det er derfor, vi har nosser.
Det er okay.
Det skal nok gå.
Undskyld.
Han sidder på jorden kun iført badebukser.
Jeres far er meget syg. Han er ikke sig selv.
Han fryser vist.
Kig på mig, piger.
I må ikke fortælle jeres venner eller lærere om det her.
Vi ved, at far er et godt menneske, som aldrig vil gøre os noget,-
- men det er svært for folk at forstå det. Og det er meget trist.
Kære far. Jeg gik en tur i skoven i dag og sagde farvel.
Mor måtte sælge bilen, men så fik vi en is.
Jeg hader, at vi skal bo inde i byen.
Jeg fik en vanilje-isbåd med chokolade. Den var så lækker.
Mor siger, boheme-dagene er ovre. Det handler vist om at tjene penge.
Kærlig hilsen Faith Feather Stuart. - Amelia Lavender Stuart.
Mine skattepiger.
Hej.
Vil I hen til far? Løb hen til far.
Lillepigen. Store lillepigen. Jeg har det meget bedre.
Har du det? - Ja.
Din mave er rigtig stor.
Det er på grund af medicinen. Det gør ikke ondt. Slå bare.
Kom. Slå til.
Kors!
I må være forsigtige.
Ikke mens Harry Houdini kigger væk. Det var sådan, de dræbte ham.
- Hej, flotte fyr. - Jeg har blomster til dig.
Du er så smuk. Du ligner din mor.
Har du brug for hjælp?
Hvordan har du det?
- Rigtig godt. - Du så bedre ud i sidste uge.
- Justerer de medicinen? - Ja, de ville prøve noget nyt.
Jeg vil gerne sidde ned.
- Jeg vil være hos min familie. - Det kommer du til at være, far.
- Jeg elsker jer. - Vi elsker dig.
- Jeg elsker også dig, far. - Tak.
SEKS UGER SENERE
Lyset falder ind i vores værelse om natten, og så er der for lyst.
- Jeg køber et gardin. - Mor, det er kæmpe lamper.
Ligesom i fængsler.
Jeg ville også gerne være blevet, men der er ingen gode job i Sudbury.
- Dit job her er ikke særlig godt. - Jeg finder et, der er bedre.
- Hvorfor må far ikke bo her? - Jeg hader udslusningshuset.
- Næsten lige så slemt som hospitalet. - Far kommer sig stadig.
Han laver bedre mad end dig.
Faith! Hvad er det?
En blomst. Den er pæn.
Min far bor her.
Hvordan fandt du herhen? Er du kommet fra skolen?
- Hvad er planen? - Hvad planen er?
Planen er...
- Jeg skal væk herfra. - Det var en god plan.
Og så skal jeg finde et job og en lejlighed.
Og så kan I piger komme på besøg og sove hos mig.
Så laver jeg pandekager til både aftensmad og morgenmad.
Og så flytter jeg ind igen-
- sammen med dig, Faithie og mor.
Hvis mor altså vil have det.
Jeg har det som Lucy, der besøger mr. Tumnus.
Det er det rareste, nogen har sagt til mig.
Mor siger, du har et alkoholproblem.
Hvis du kan holde op med at drikke,-
- og du tager din litium, vil mor nok lade dig komme hjem.
- Bør mor virkelig betro sig til dig? - Ja.
Skal vi ikke være Lucy og mr. Tumnus igen?
- De to her. - Okay.
Keller Brothers.
Det er til dig. Ingen private opkald.
- Undskyld. - Det her er en arbejdsplads.
Okay. Det må du undskylde. Undskyld.
- Hallo? - Det er mig.
Amelia besøgte mig i dag. Alt er okay. Jeg følger hende hjem.
- Hvordan kom hun derhen? - Hun gik.
Hele vejen fra skolen?
Jeg tror, vi skal finde en terapeut til hende.
- Hun er blevet så dygtig. Fantastisk. - Flot, skat.
- Hvordan går det på arbejdet? - Nå, arbejdet.
Jeg fatter ikke, jeg gør det her.
- Jeg glemte vasketøjet. - Vi henter det.
Faithie!
- Og stuvet spinat. - Jeg elsker spinat.
Stuvede ting smager godt.
- Hej. - Hej.
Går I på Lincoln? - Nej, vi går på Peabody.
Peewee er den bedste skole i byen. Vi er ikke i Peewees distrikt.
Man skal gå på Lincoln, hvis man bor her. En helt forfærdelig skole.
Medmindre du vil have din R på komedie af nogle irske børn.
- Min R skal ikke på komedie. - Det er der ingen, der synes.
Vi går altså på Peabody.
Det, I gør, er ulovligt, og det er også uretfærdigt.
- I kommer i fængsel. - Hej.
Hvad hvis nogen spørger, hvor jeg bor?
- Peabody er byens bedste skole. - Men jeg vil ikke lyve.
Det er mor, der lyver.
- De sagde, vi får bank. - Bare rolig. Jeg lærer jer at slås.
- Hvad hvis min lærer opdager det? - Du er hendes yndlingselev.
De sagde, vi ville få vores R på komedie.
- Det vil ikke... - I giver andres R et fur.
Hvis vi skal gå på Peabody, hvorfor flyttede vi så ikke til det distrikt?
Det har vi ikke råd til. Vi var heldige at få en billig lejlighed.
- Men fars familie er så rige. - Ja, men vi har ingen penge!
Jeg sender ansøgninger hver dag uden held.
Jeg har lige brugt de sidste penge. Vil I have en skidt uddannelse?
Nogen, der skal have mere?
- Tak for lækker mad, Cam. - Sådan kunne det være hver aften.
Jeg har brug for en mand, ikke en kone.
Jeg vil gerne være en mand, men jeg må ikke for min kone.
Det måtte du, hvis du gjorde det muligt for hende.
Han vil have hende som kone,-
- men hun vil være manden, der gør ham til en kone.
HARVARD BUSINESS SCHOOL ANSØGNING
- Hvad sagde han? - At vi ikke bor i Peabodys distrikt.
Og at dig og Faith må gå på Lincoln.
- Det er jeg ked af, mor. - Lad være.
Vær sød ikke at græde og sige undskyld til mig.
Han spurgte, hvor vi boede, og jeg havde intet svar.
Det var det rigtige at gøre. Du skal ikke lyve.
- Han sagde, det var ulovligt. - Ja.
Jeg tænkte mig ikke om. I skulle bare i en god skole.
Hvad hvis Faithie får bank, og det er min skyld?
Faith får ikke bank. Hun bider igen.
Soveposer, pyjamasser, bamser, bøger,-
- skiftetøj. Hvad har jeg glemt?
- Tandbørster. - Det har jeg.
De kan have dem hos mig, og jeg har fundet to papkasser.
Jeg har lavet senge ud af dem.
- De er så glade. Lidt te? - Ja tak.
Og om dagen kan de vende dem om, og så bliver de til dukketeatre.
I får det så sjovt.
- Vil du have lidt brød? - Ja tak.
Nu jeg har et sted at bo, Maggie, kommer jeg gerne forbi-
- og henter ungerne. Så kan de sove hos mig.
Der er også plads til dig.
Det er gas. Ikke før du er klar til det.
Det er god te. Cam?
Jeg er kommet ind på universitetet.
Maggie Stuart, der er fut i dig.
Gid jeg havde noget af den bedsteborgerlige drivkraft.
Et stipendium til Columbia.
Du kan ikke tage pigerne med til New York.
Nej da. Jeg har ikke engang råd til en etværelses i New York.
Hvad så med pigerne?
Her er mit forslag.
Jeg kan blive færdig på halvandet år, hvis jeg tager sommerkurser.
Og Jennys mor kan leje mig et lille værelse.
Jeg tager til New York. Og du flytter ind her og tager dig af pigerne.
- Mig? - Ja, dig.
Du savner dem, og de savner dig sådan, Cam.
Jeg kan tage min MBA på halvandet år.
Så flytter jeg tilbage til Boston, finder et arbejde og flytter ind her.
- Jamen, jamen... Ja. - Ja.
Jeg ved godt, det er stort. Men lægen sagde endda, at det ville være...
Det er vel godt for mig at have noget at tage mig til.
Struktur på hverdagen. Det sagde lægen, du har brug for.
Ja. Struktur. Mad på bordet. - Ja.
Følge dem i skole om morgenen. Lægge dem i seng hver aften.
Sørge for, de børster tænder og hår to gange om dagen.
Vasketøj. Åh gud, det lyder som hårdt arbejde.
Cam. Det er det.
Men vi synker længere og længere ned i et sort hul.
Jeg er nødt til at gøre noget, Cam.
Du har ret. Deres nye skole virker lidt som en opdragelsesanstalt.
Den er styg. Og vi gik i gode skoler. Vi fik klavertimer.
- Ikke mig. - Nej, men du gik til fægtning.
- Du lærte at stå på ski. Spille skak. - Det lærte jeg derhjemme.
Vi to fik en god uddannelse, og det vil jeg give vores børn.
Det vil jeg også, men halvandet år er meget struktur.
Du kan godt klare det. Og jeg kommer hver weekend og hjælper dig.
- Hver weekend? - Hver weekend.
- Og du vil bo her hos os? - Selvfølgelig.
Så familien bliver samlet igen?
Ja.
Vi må sige nej på vores søns vegne.
- Han kan ikke klare det. - Jo, han kan.
Jeg har brug for at få mere ansvar.
- Men du er en mand. Hvorfor gøre det? - Påtag dig nu ikke for meget.
Vi har talt med dr. Wendell. Han siger, Cam godt kan klare det.
Har det noget med feminisme at gøre?
Vi lever på fattigdomsgrænsen. Pigerne går i en frygtelig skole.
Vores børn gik på de bedste skoler, og det hjalp ikke synderligt.
- Vores børn er dejlige. - Men de forsørger ikke sig selv.
Det gør vi heller ikke.
- Jeg synes, det er flot af Maggie. - Ja.
Har vi noget sølvtøj, vi kan sælge?
Det ville ikke kunne betale for måltidet her.
- Nej, Maggie. Du må blive hos dem. - Vi har ikke nogen penge.
- Hvad er det her? - Vi har gjort det i tre kvarter.
Hvis du lægger den her, får du bedre plads.
Hvorfor flytter han rundt på tingene? Vi skal af sted. Trafikken er slem.
Ja. Jeg siger bare lige farvel til pigerne. Undskyld, Peter.
Ikke være streng. Ikke græde. Skat.
Hvem er den tøsedreng?
Carol Webbers fætter. Han flytter til New York med sin mor.
- Og du skal køre? - Det er nok det bedste.
Tag et billede af os. Cam!
Mor elsker jer.
Så har vi noget at mindes jeres mor med, mens hun er væk.
Faithie, lyt til din mor. Smil, alle sammen.
Du siger farvel til dine døtre, og så dytter den kolde s-k-i-d.
Jeg ved det godt. Tak. Det er meget stort. Tak.
Det var så lidt. Gid jeg ikke havde klædt mig som et grønt insekt.
- Af sted, inden jeg banker ham. - Tag hende.
- Tak. - Jeg kommer til at savne dig, mor.
Sig farvel til jeres mor. Kom, skat.
- Det er min kone. Vi elsker dig. - Jeg elsker jer.
- Vi elsker dig. - Hej.
Hej.
- Min bror bollede i bilen i går. - Åh gud.
Vi skal stoppe mange gange. Jeg har en lille blære.
Maggie! Maggie! Kør ad Wilbur Cross Parkway!
- Da vi tog til Tom og Lindas bryllup. - Hvad?
Kan du ikke huske, vi tog til Tom og Lindas bryllup?
Vi tog de små veje, og vi nåede kun frem med nød og næppe.
- Det kan jeg vist ikke huske. - New Haven! Jeg slår dig ihjel!
Ved New Haven smutter du over 34 West til Wilbur Cross!
Den bliver til Merritt Parkway!
Så kan du undgå Bridgeport. Og bladene er dobbelt så grønne.
- Hej! - Jeg elsker dig!
Vi kan se en film.
Eller køre ud til Plum Island og lede efter havglas.
Eller gå på kunstmuseet og se oldefars portræt.
Hvorfor hænger det der?
Fordi en stor kunstner ved navn John Singer Sergeant malede det.
Hvorfor? - Hvorfor? Ved du ikke, hvem vi er?
Der boede din oldemor Gaga som barn.
I hele huset? - Ja.
Det er det fornemste hus på Beacon Hill. Tegnet af den berømte Bulfinch.
Hvordan blev de så rige?
Jernbanen. Din tipoldefar var engang den rigeste mand i Boston.
Hvorfor er vi så så fattige?
Alle pengene blev puttet ind i en fond.
Kun jeres oldemor kan røre pengene.
Hun styrer dem og bestemmer, hvem der skal have hvad.
Det er svært at forklare.
- Vil I se huset indeni? - Vi kan ikke bare banke på.
Det her er Boston. De regner nærmest med, at vi kommer.
Din tipoldemor og tipoldefar holdt fest for Englands regentpar.
Lige her var dronningen af England ved at blive kvalt i et kyllingeben.
- Mr. Fabrini kommer straks. - Tak.
Her ovenpå er der en balsal, hvor der blev holdt enorme fester.
Kan jeg hjælpe med noget? - Hej. Cam Stuart.
Min oldemor voksede op her, og jeg ville vise pigerne...
Det her er mit hjem, og her er ingen rundvisninger.
Dette hus har været i min families eje i fem generationer.
Min tipoldefar blev født her anden juledag 1832.
Gav din tipoldefar rundvisninger til enhver, der dukkede op?
Ja da. Især hvis de havde fem generationers tilhørsforhold.
- Så er han en bedre mand end jeg. - Bedre end mig.
Du har ikke kontrol over dine følelser i dag,-
- så jeg vender tilbage en anden gang for at vise mine døtre det,-
- de har ret til at se.
- Javel. - Ja, mr. Fabrini.
Det var så pinligt!
- Det er ham, der burde være flov. - Nej, du burde være flov!
- Mig? Næ! Han er et røvhul. - Du er et røvhul!
- Du skal komme hjem. - Jeg kommer hjem om 12 dage.
- Du skal komme hjem nu. - Jeg ved godt, det er svært.
- Det ved jeg godt. - Hvorfor ikke på fredag?
Du sagde, du ville komme hjem hver weekend.
Ja, men jeg skal indregistreres.
Næste weekend igen kommer snart. Jeg elsker jer.
Vi elsker også dig. - Hej, piger.
Far, far, far! Vågn op! Vågn op!
Vågn op! Vi har sovet over os, og vi kommer for sent i skole!
Skynd jer! Amelia, husk din rygsæk! Elevatoren kører uden os!
Vent! Vent! Godmorgen.
Du er Maggies ven. Hej. Cam. - Hej, Becca. Kyles mor.
Rart at møde dig. Kom så, Amelia!
- Jeg hader at komme for sent. - Rolig. Det gør du ikke.
Snup noget morgenmad. Dagens vigtigste måltid. Kom så, Amelia!
Jeg må sige...
Min eksmand ville aldrig gøre som dig. Det er meget modent.
De fleste mænd ville føle sig helt kastrerede.
Tak.
Af sted! I kommer for sent.
- Jeg elsker jer! Skal jeg hente jer? - Nej!
- Jeg er her klokken tre. - Nej!
Hvad... i...
...helvede? Hvad?
Du sagde, du ville hente os klokken tre.
Bilen kunne ikke starte.
Vil I lære, hvordan man justerer en Ford-karburator?
- Man skal bruge to skruetrækkere. - Næ.
Vær nu ikke hjælpeløse.
Når jeg får ordnet motoren, tager vi til Mexico.
- Hvem er det? - Ruth-Ann.
- Ikke præsentere dig. - Hvorfor ikke?
- Fordi du taler for meget, og... - Vil I ikke lære naboerne at kende?
Der er andre mennesker i verden. Hej. Cam Stuart.
Det fortalte Maggie mig. Velkommen til Wieland Manor. Ruth-Ann McKay.
Hej, piger.
- Skal vi hjælpe? - Mon ikke?
Kan I se, piger? Folk sætter pris på lidt venlighed.
Jeg tager den.
Hej. Cam Stuart. Hej. Cam Stuart. Jeg er ny her.
Hvem var det?
Hej. Cam Stuart. Jeg er flyttet ind i nummer 32.
Så er vi her.
- Har du brug for mere hjælp? - Nej tak. Vi sætter poserne ned.
- Er du sikker? - Det var meget venligt af jer. Tak.
Har du brug for hjælp til at få flyttet noget? Et bord?
Nej, jeg er glad for, hvor bordet står.
Det forfrisker at flytte om.
Nej tak. Jeg skal i gang med maden nu.
- Klart. Skal jeg hakke løg for dig? - Jeg bruger ikke løg.
Hvad er der i vejen med dig? Du fik hende til at smække døren i.
- Hun skulle lave mad. - Hun skulle af med dig.
Hvad? Jeg var bare en god nabo.
- Du var irriterende. - Folk flygter fra dig!
Nej, de vil løbe hen mod mig.
Jeg vil vise dem, at jeg er klar til at flytte et tungt møbel,-
- rydde ud i et skab eller give et lift til lufthavnen.
Fordi jeg er en god nabo. Sådan noget pis!
Du ved ikke noget.
Den her ret lærte jeg at lave på et dampskib på Amazonfloden.
- Hvornår var det? - Efter jeg røg ud af Harvard.
Var det ikke Exeter?
Jeg røg ud fra begge steder, men af hver sin grund.
Jeg er på vej til økonomieksamen-
- og så hører jeg sækkepibemusik.
Jeg følger lyden hen til en musiker, som spiller skotske sange.
Han har hatten fremme, og folk kommer penge i den. "God ide," tænkte jeg.
Jeg sætter mig med min hat og synger med skotsk accent,-
- og jeg kender alle teksterne, men han beder mig fordufte.
Han bad dig ikke om at synge, og han ville ikke dele pengene.
Præcis. Vi skændtes lidt, og så sprang svinet på mig.
Den lille pissevisker sprang på mig.
Vi sloges oven på hans sækkepibe, og så sked jeg i bukserne af spænding.
Ad!
Så jeg nåede ikke til eksamen.
Smed de dig ud for det?
Nej. Det næste semester meldte jeg mig til 75 kurser.
Derefter mente de, jeg ikke var egnet til Harvard.
Vorherre til hest.
Piger? Jeg går lige ud i et par timer.
Sov I bare. Jeg er tilbage før eller efter midnat. Sov godt.
Pis!
Tag kæden af døren, tak. - Hvor har du været?
Tag kæden af, for satan.
Vi vågnede, og du var der ikke. Faith blev bange.
Ikke bruge kæden.
Hvis nogen virkelig vil bryde ind, stopper den lille kæde dem ikke.
- Den stoppede da dig. - Jeg ville ikke bryde ind.
- Mor er i røret. - Tak. Mange tak.
Hallo?
Alt er okay, Maggie. Ingen kom noget til.
Jeg sagde til dem, jeg gik ud, men de sov.
Skal jeg måske vække dem, hver gang jeg går ud?
Hun finder ud af, at han klarer det skidt.
Han er fuld.
- Tror du, det er godt, mor ved det? - Hun kommer hjem en uge tidligere.
Ja, Maggie.
Litium.
Hjælp mig med at åbne.
Piger, husk, mor kommer på fredag, så lad os få gjort rent.
- Du skal pakke kasserne ud. - Vi skal alle sammen hjælpe.
Det er dine kasser. Vi beder dig ikke om at ordne vores værelse.
Fint. Glem det. Hav en pissegod dag!
For helvede da også! For... satan!
Hej, gamle ven.
Far!
Det er ret fint, ikke?
- Smukt! - Vi er vilde med det.
I må ikke kigge derind.
Er det en machete?
Og hvad så?
Hitler har kun en enkelt sten
Göring har to men de er små
Himmler har en lille en
og for Joseph Goebbels var der ingen at få
- Hvad er det for nogle reoler? - Dem har far bygget.
- Det er bare reoler. - Men tingene er på dem.
- Og ikke på gulvet! - Ja.
Da du og far var på tv-stationen, var han da, som han er nu?
Han var sjov, omsorgsfuld.
En udendørstype.
Han havde et arbejde, og det var godt for ham.
Han var en dygtig lysmand.
Men presset blev for meget for ham, og det vidste jeg ikke.
Jeg vidste ikke noget om maniodepressivitet.
Og så var det jo i tresserne. Alle havde nervøse sammenbrud.
Jeg vidste ikke, hvor slemt det var.
Du fortryder sikkert, du giftede dig med ham.
Nej. Aldrig.
Det var svært at komme hjem. Jeg er glad for, at jeg gjorde det.
Det her er lige, hvad du har brug for, Cam.
Jeg tror, det her er godt for os.
PROJEKT UNDERVEJS IKKE BYTTE RUNDT
IKKE RØRE
LIM TØRRER
PAS PÅ OLIEINDSMURT KÆDE
IKKE PILLE SKAL LEGE MED DEN SENERE
Det er, hvad der sker, når du ikke børster dit hår i to uger.
Far, hvis du ikke tager opvasken, tager jeg den.
Okay.
- Det gør ondt. - Undskyld.
- Jeg gør det! - Jamen så gør det da.
- Hvor er svampene? - Hvad er der i vejen med den der?
- Den lugter! - Fordi den blev efterladt i vandet.
Man skal altså vride den, når man er færdig med den.
Den er måske fem år gammel. Den er klam!
- Vi smider ikke brugbare ting ud. - Du smider ikke noget ud!
Det er en helt fin svamp. Den fejler ikke noget.
- Okay, så tag du opvasken! - Okay, det gør jeg så!
Med den her svamp!
- Jeg vil ikke tale om det mere. - Hvorfor råber vi og er sure?
Vi mistede fodfæstet lidt, men vi finder det igen.
Jeg har købt en svamp.
Vi har fundet på det perfekte job til far.
En pandekagevogn på Harvard Square. Ligesom dem i Paris.
Du laver gode pandekager.
Ja, og jeg elsker at stå udenfor i januar og fryse for småpenge.
Jeg kan godt lide chokolade og kokosnød.
- Det har vi. - Det er på menuen.
Og bygningen er fyldt med enlige mødre,-
- og de ser hele tiden til hinanden og drikker kaffe sammen,-
- men spørger de, hvordan jeg har det? Byder de mig på kaffe?
Jeg tror, de alle sammen fik vin og ost sammen forleden.
Undskyld, skat. Jeg burde ikke grine.
- Nej, det er skidesjovt. - Det er det.
- Jeg er en ynkelig klynkeprins. - Nej.
Det er derfor, jeg ikke bliver inviteret. De flygter fra mig.
De er mistroiske over for mænd. Især gifte mænd med børn.
Jeg er jo ikke helt gift, vel?
Vi er da en familie, er vi ikke?
Maggie... Skal vi virkelig gøre sådan her?
Du kommer hjem hver weekend og sover på sofaen?
Indtil videre.
- Maggie... - Hvad?
Vi har ikke været i seng sammen siden mit sammenbrud.
Det tager livet af mig. Og af dig, du ved det bare ikke.
- Cam, jeg... - Maggie.
Kan vi ikke bare komme igennem den her fase?
Lad os komme igennem den her fase og så se, hvad der sker?
Og hvad så? Så flytter du tilbage hertil, og hvad sker der så med os?
Det ved jeg ikke. Det ved jeg ikke. Jeg ved kun,-
- at det, der skal til, er en stabil, vedvarende indsats.
Sikke et sexet, sexet svar.
Det er et ærligt, ærligt svar.
Så det her er en slags prøve?
Nej, sådan skal du ikke se på det. Du hader prøver.
Ikke hvis det er i det her fag.
VINTER
Der er ikke så meget kølervæske på.
Og der skal måske nye dæk på.
Låsen binder lidt.
- Der er hul i bunden på den! - Men den har en fin motor.
Der er hul i bunden.
Og taget er pilråddent. Jeg har to små børn. Det er farligt.
Skal vi sige 300 kontant? Så tager du dig af vognen.
Far, Amelia græder.
- Du græder altid. - Det har jeg svoret ikke at gøre.
- Hvad er der, skat? - Hvad skal der ske med vognen?
Den vil ingen have.
Jeg troede, du græd, fordi den her bil er elendig.
Det var den anden også.
Husk at tale tydeligt, piger. Jeres tipoldemor blev født i 1888.
Lad os spille Olsen efter frokost.
- Jaeh! - Vi siger ikke "jaeh", men ja.
Tak, Gaga. Det prøver deres mor også at lære dem.
- Og hvordan har hun det? - Fint. Hun er hjemme hver weekend.
Men hun blev i byen den her weekend for at få læst.
Men vi klarer os da, ikke også?
A.J., vil du sige til Betty, at stegen er guddommelig?
Synes I, det er mærkeligt, at jeres mor er i New York?
- Hun arbejder på sin karriere. - Mor siger, kvinder kan blive alt.
- Hun er stræbsom, hvad? - Vi foretrækker ordet "vedholdende".
Jeg går ud og fikser bilen.
- Pigerne siger, der er hul i bunden. - Det var der.
Jeg har klunset dem fra køkkenet. Betty sagde, det var okay.
Bageplader?
I må stadig ikke træde der, men det holder kulde og snavs ude.
Cam, jeg er stolt af, at du tager dig af pigerne helt alene.
- Tak, Gaga. - Jeg bruger mest Lincoln'en.
- Du skal have Bentleyen. - Bentleyen?
Der er bakker at spise af. Må vi spise i bilen?
Alle vinduerne virker, og der er bund i bilen!
Den lugter så godt.
- Gaga, vi bor i en almennyttig bolig. - Ja. Jeg betaler jo huslejen.
- Og det er jeg taknemmelig for. - Den er så billig.
Jeg har ikke råd til at holde Bentleyen kørende.
Jeg har ikke råd til at fylde tanken.
- Hvis du beder om benzinpenge... - Nej, det gør jeg ikke, Gaga.
Pigerne er enormt dygtige i skolen.
Og de får ingen udfordringer i deres skole.
Hvis du gerne vil hjælpe, ville de trives i en privatskole.
Vi bør vel ikke lære pigerne at tage imod almisser?
Nej.
Undskyld, jeg ikke tog imod Bentleyen.
Det gav ingen mening. Jeg ved godt, I er skuffede.
Du skulle have taget imod den, solgt den og købt en pandekagevogn-
- og tjent masser af penge.
Pandekager er lækre, men ikke nogen guldmine. Især ikke i krisetider.
Så kunne vi have solgt Bentleyen, og så havde vi haft de penge.
- Gaga ville ikke lade mig sælge den. - Hun ville forære dig den.
Sådan er det ikke. Det er svært at forklare.
Vi havde chancen for at få noget, andre gerne vil have.
Ingen vil have det, vi har.
- Far har gjort noget fantastisk. - Nå?
Gæt, hvad jeg har givet for den her parkeringsplads. Ingenting!
Den er heller ikke meget værd.
- Vi har en overraskelse. - Det er vores hund Jock!
- Far har købt den til os. - Amelia fandt på navnet.
Okay. Hvorfor gør den sådan?
Den blev mishandlet af sin tidligere ejer. Far må ikke gå fra den.
For den elsker far, fordi far reddede den.
- Vi arbejder på det. - Og det er den nye bil?
Den blev mishandlet af sin tidligere ejer, men far reddede den.
God hund.
- Jock! Jock, slem hund! - Piger, vent!
Jock! Kom tilbage! Du må ikke spise det der.
Kom så.
Gå til den!
Sådan!
Bor de to piger der ikke i vores ejendom?
- Jo, men de er lede. - Lede? De har lyserøde huer på.
Hvor lede kan de være?
Hej, små piger! Lille dreng!
- Kom og spil basketball med os. - Er de lede?
Kom så. Læg noget pres på ham. Amelia, brug hænderne.
Op med hænderne, Amelia!
Ja!
- Vi burde invitere dem på besøg. - Niks!
Jeg vil hellere dø end få besøg i vores lortebule.
De knuser min sjæl.
FORÅR
Faith, Faithie, vil du være sød at fjerne dine ting fra bordet?
Jeg har ikke tid.
Vi skal spise snart, og det ville være rart at have et sted at sidde.
Senere.
Nu.
Nu! Nu!
Du er så streng! Jeg er ikke din tjener!
Nej, det er mig, der er tjeneren. Jeg laver mad og gør rent,-
- og jeg kører rundt og tager mig af alle jeres behov.
I behandler mig som en stuepige. Jeg skal ud herfra!
Jock, væk! Væk!
- Vi har ikke nogen babysitter. - Det behøver I ikke.
Men det er aften, og vi bliver bange.
Tag jer sammen. Hvad er der at frygte?
- Ulve? Vampyrer? - Voldtægtsmænd.
Kommer der en voldtægtsmand, så lad være med at lukke ham ind.
- Hvad hvis han bryder ind? - Så sparker I ham i nosserne!
Jeg skal ud herfra! Jeg kan ikke klare det mere!
Jeg skal være sammen med voksne mennesker, ikke møgunger!
Slip min fod!
Jeg vil bare...
Hej, Cam. Er du på vej op?
Det er jeg vel.
- Har du brug for hjælp? - Jeg har glemt noget i vaskerummet.
Kan I se, piger? Kæden virker ikke.
Den giver kun falsk tryghed, og det har I ikke brug for.
- Undskyld, jeg skræmte jer. - Vi skal nok være modigere, far.
Gå I i seng. Jeg skal rydde op.
Det var en lortekæde.
SOMMER
- Hvad skete der med Valianten? - Der gik ild i den.
CIGARETTER = DØDEN
SUNDHEDSSTYRELSEN SIGER AT DU DØR AF DET
TO PAKKER OM DAGEN SKÆRER TI ÅR AF LIVET
EN DØD RYGERS LUNGER
- Jeg er deprimeret. - Selvfølgelig. Hunden stak jo af.
Din familie holder dig på sultegrænsen, og du irriterer folk.
Du glemmer hæmoriderne.
- Hvor skal du hen? - Mødes med Kim, Ali og Thurgood.
- Må jeg komme med? - Okay.
- Må jeg komme med? - Vi skal se vores venner.
Hvorfor kommer de aldrig på besøg her?
- I den her lortebule? - Hold op med at sige det.
Du kan ikke være venner med børn.
Vi skal have vores liv, og du skal have dit.
Hvordan det, når jeg ikke må noget for jer?
Okay. Vi skal være ved bordene.
Døden.
- Betyder det, at jeg skal dø? - Vi skal alle dø på et tidspunkt.
Lad os starte forfra.
- Har en af jer ild? - Kan vi ikke gå op til jer?
- Vores forældre har fået ny sofa. - Glem det.
- Hvad med dig? - Min bror læser derhjemme.
I må godt være hjemme hos os.
Må vi lige tale med dig?
Hvad?
Jeg er ved at blive pissegal. Vi sagde, du godt måtte komme med.
Ikke, at du måtte invitere folk op.
- Men det kunne da være sjovt. - Nej. Ydmygende.
Jeg kan lave te og kaneltoast, og der er masser af brætspil.
- Folk må ikke se, hvordan vi bor! - Og? Det er ikke jeres skyld!
Fortæl dem, jeres far er maniodepressiv eller bipolar!
Eller hvad man nu kalder det. I skal ikke droppe venner på grund af mig.
Skid hul i det. Glem det.
Jeg advarer jer. I har aldrig set noget lignende.
- Jeg har set rod før. - Ikke på den her måde.
Jeg løber ind og lukker fars dør.
Vi har nogle venner med.
Nå?
Hvorfor har I så mange ting?
- Vores far er totalt polarbjørn. - Bipolar.
- Han er maniodepressiv. - Det er min onkel også.
- Han bor også som et svin. - Hvor sejt.
Ikke flere indsatser.
- Kaneltoast og te? - Mig, mig! Ja tak!
- Hvor meget har jeg vundet?
Er der nogen, der vil lære at lave chokoladetrøfler?
Mig!
Nosser!
EFTERÅR
Dig og far kan godt gå ud sammen. Vi behøver ikke blive passet.
Engang var vi bange, men det er vi ikke mere.
I er blevet så store.
Jeg synes ikke, jeg er sort.
- Det er du da. - Jeg ser hvid ud.
- Du er sort, skat. - Faith ser sort ud.
- Jeg ligner far. - I er en blanding af os begge.
Ingen tror på mig, når jeg siger, jeg er sort.
Amelia, du er sort.
Din mor er sort, så du er sort.
Jeg kan godt sige, jeg er sort, hvis det glæder dig.
Også selv om de tror, jeg er skør.
Selvfølgelig er hun sort. Hendes mor er sort. Hun er bare lidt krakilsk.
Pigerne har det godt, ikke?
I sidste uge bankede Amelia en, der mobbede henne i skolen.
Hun sparkede ham så hårdt, at han går med krykker.
Jeg var ret stolt.
- Du ser ud til at have det godt. - I lige måde, Maggie.
Jeg får det bedre, når jeg finder et job og kommer hjem.
Tusind tak, fordi du har gjort det her muligt.
Hold op med at sove på sofaen, og kom ind til mig i sengen.
- Jeg kan ikke være derinde, Cam. - Hvorfor ikke?
Det er helt utroligt.
Cam, du har tre cykler derinde.
Er det derfor?
Ja. Du har terpentin stående derinde.
Sidst jeg var derinde, fik jeg motorolie på bukserne.
- Helt åndssvagt. - Så gør jeg rent.
Det ville være rart. Og mere indbydende.
Det har du aldrig nævnt før.
Jeg skal ikke fortælle dig den slags. Du er voksen.
Og mit værelse er ikke indbydende?
Nej. Det vil ingen synes. Selv ikke dig selv.
Bestemt ikke. Nu skal der gøres rent.
Højst to dage. Der bliver smukt.
- Vi får se. - Og indtil da?
Trappeopgangen er semi-privat.
- Hvad siger du til det? - Mine trappeopgangsdage er ovre.
Har du haft sådan nogle?
Maggie Stuart?
Jeg er ved at tage en MBA på Columbia Business School,-
- og jeg har en anbefaling fra professor Wilson.
Jeg har fået tilbudt et job hos E.F. Hutton i New York,-
- men det er her hos Howard & Company, jeg gerne vil være.
E.F. Hutton? Fornemt.
- Hvorfor Boston? - Mine børn er her.
Børn. Drenge? Piger?
To piger.
Men de er meget selvstændige.
Jeg kan godt arbejde til sent og møde tidligt.
Mange tak. Du hører fra os.
Ja. Mange tak for, at I tog jer tid til at tale med mig.
Far, skal der mere smør på for hver omelet?
En halv spiseskefuld per omelet. Det må godt blive nøddebrunt.
Top.
Er du i gang med mit kostume?
- Kostume? - Flamencodragten til talentshowet.
Du laver en nederdel til mig.
- Far, det er i morgen. - Ja.
- Jeg vidste, du ville glemme det. - Okay, jeg skal nok.
- Den skal skinne og have flæser. - Den er i vinkel.
Det er ikke så svært.
Jeg skal bare lave den her kjole, bare 200 gange større.
Ja, ja, ja!
Nej, nej, nej! For fanden da også! Nej!
Op i røven med det hele! Skråt op!
Ja, sådan. Sådan. Sådan.
Den syr jo sig selv.
- Hallo? - Gæt, hvad jeg har lavet.
Cam, klokken er fem.
Jeg har syet en fantastisk kjole til din datter.
- Der er flæser. Smukt! - Fremragende.
- Du skal nok have noget søvn nu. - Men jeg er ikke træt.
Cam?
Nævn én anden far, der sidder oppe og syr en flamencokjole.
Tager du din litium?
Det har jeg ikke gjort, siden du tog af sted.
Hvis jeg konstant drikker lidt af en øl hele dagen,-
- holder det mig på ret køl.
Hallo?
- Hvad synes du? - Det er en storslået nederdel!
Du ligner en flamencohavfrue.
Jeg elsker dig, far.
Hej.
- Hør nu her. - Hvad?
Det er usundt.
Du lovede mig, du ville tage din litium.
Du lovede at elske mig i medgang og i modgang.
Her kræves formel beklædning.
Må jeg lige sige noget om litium?
Ingen ved, om det virker, eller om der er bivirkninger.
Det samme gælder Haldol, klorpromazin, valproat-
- og alle deres andre behandlinger. Jeg er bare et forsøgsdyr.
Du ville ikke have opdaget, at jeg stoppede, hvis jeg intet havde sagt.
- Jeg er en selvdestruktiv narrøv. - Nej, du er ej.
Det er derfor, du skal tage ansvar for din sygdom.
Ligesom du har taget ansvar for dine børn?
- Det er uretfærdigt sagt. - Det ved jeg godt.
Jeg ved godt, hvor svært det er for dig at komme hjem hver weekend.
Nej, det er svært at tage af sted igen.
Det er svært at tage af sted, når alle synes, jeg er en dårlig mor,-
- bare fordi jeg vil skabe et bedre liv for mine børn.
Cam, du kommer fra en fin familie.
Når hvide mennesker lever i elendighed, er de excentrikere.
Når sorte mennesker gør det, synes ingen, det er charmerende.
Hvis det kan trøste dig,-
- er der heller ingen, der finder min elendighed charmerende.
Jeg er ikke kommet videre med mit soveværelse.
Jeg tager jobbet hos E.F. Hutton.
- I New York. - Jeg kan ikke gøre alting alene.
- Vi har brug for dig. - Det beder jeg ikke om.
Det er på tide, at jeg tager mig af pigerne.
- Tager du dem med til New York? - Ja.
Hvad så med os to?
Hvad? Nej! Jeg vidste det!
Der er så meget ved dig, jeg elsker.
- En whisky-soda, tak. - Cameron.
Hør her. Jeg tror stadig på dig.
Og jeg vil ikke give op.
- Men jeg kan ikke. - Du har ikke engang...
Har du overhovedet prøvet at finde et job her? Eller var det her din plan?
Planen var, at jeg ville komme hjem igen,-
- finde et job og så måske, måske ikke, være sammen med dig.
Men uanset hvad skulle vi være sammen om pigerne.
Men jeg kan ikke finde et job her.
- Firmaerne i Boston vil ikke have mig. - Hvorfor ikke?
Det er Boston. De vil have folk som dig.
Vil du have et job i Boston? Så skaffer jeg dig det.
- Du ser godt ud, Cam. Alt vel? - Ikke rigtigt, Dickie.
- Det er jeg ked af at høre. - Maggie har lige taget en MBA.
Ja. Godt for hende.
Hvorfor er der ikke et job til hende her? Det er jo et familieforetagende.
Gid der var, men vi har bare ikke et ledigt job lige nu.
Så når Dickie junior og den anden er færdige, så ender de ikke her?
- Sumner hedder han. - For fanden, Dickie!
Man skaber jobbet!
Det her er grunden til, du ikke kommer med til julefesten.
Jeg vil skide på julefesten. Du skal ansætte min kone.
Hun arbejder 50.000 gange hårdere end jer.
- Du er nødt til at gå nu. - Forstår du, hvor hårdt det er?
Ved du, hvor meget hun ofrer?
Hun har brug for et job her i Boston, for fanden!
For fanden!
Stop så!
Cam?
Cameron? Cam?
- Hvorfor er du våd? - Sover pigerne?
Ja, det gør de.
Har Faith vist dig sin nederdel?
Ja. Den er smuk.
Jeg kunne ikke skaffe dig et job i Boston.
Det er okay.
Jeg hoppede i Charles River.
Jeg kommer til at savne dem.
Det ved jeg godt.
New York er en farlig by.
- Hvor skal vi bo? - Jeg finder et trygt nabolag.
- Hvor skal vi gå i skole? - Det finder jeg ud af.
Vi kan ikke køre på cykel i New York.
Men det kan I, når I kommer herop på besøg.
- Hvem skal tage sig af far? - Din far kan passe på sig selv.
Jeg tager i biografen og til selskaber. Jeg vil have eskapader.
Eskapader er en dårlig ide.
Hvis vi ikke er her, drikker han for meget og passer ikke på sig selv.
- Det passer ikke. - Han bliver ensom.
Ja.
Det lagde meget pres på jeres far at tage sig af jer alene.
- Vi kommer da i skole. - Han kører os og laver mad.
Han gav mig "Anything Goes"- soundtracket.
Din far har brug for en pause.
Da jeg havde influenza, skar han jordbær og kiwi ud til mig.
Og han arrangerede dem som blomster på et fad.
Det gjorde jeg, ja.
Piger, I kan besøge jeres far, og far kommer og besøger jer.
New York er en fantastisk by. I vil elske det. Det lover jeg jer.
Jeg kan ikke komme til New York. Der er for meget støj-
- og folk på gaden hele natten. Det slår mig ud af kurs.
Det har jeg tænkt over.
Jeg kan godt forstå, du ikke vil bo sammen med mig.
Jeg er en meget bedre far end mand.
Ved du, hvad Faithie sagde til mig?
Det, der er med far, er, at han altid er der.
Han er der altid.
Det troede jeg irriterede dem.
Jeg har en plan.
Jeg tager jobbet og tjener nogle penge.
Pigerne bliver her hos dig.
Så kan de cykle og lege med deres venner.
Men de skal i en god privatskole, hvor de kan blive udfordret.
Det insisterer jeg på.
Er du sikker, Maggie?
I New York ville de være låst inde i lejligheden som små kæledyr.
Og jeg kommer først hjem klokken otte hver aften.
Sådan skal deres liv ikke være.
De er mine skattepiger.
Ja. Vores skattepiger.
ET ÅR SENERE
Sådan, Amelia. Gå efter målet.
Flot, Amelia!
Okay, gå efter målet, Caito. Skyd!
Godt gået, Amelias ven.
- Hvorfor er din far altid til træning? - Han har ikke andet at lave.
- Far, må jeg sove ovre hos Annie? - Fifi har inviteret mig i biografen.
Men jeg har endelig overtalt Eliot Perkins til at lade os låne hans båd.
- Det er for sent til at sejle. - Klokken er fire.
- Jeg vil over til Annie. - Måske vil Annie ud at sejle.
Hun bor jo i Boston.
- Hvor tit har hun været ude at sejle? - Hun tager toget.
Har Fifi måske lyst til at sejle?
Hendes mor henter hende om 20 minutter. Må jeg ikke nok?
Der findes ikke en smukkere båd til en så perfekt dag.
Jeg må vel bare bede Charles River om at stikke det skråt op.
Charles River er også et røvhul.
- Hej, far. - Hej, far.
- Vi elsker dig. - Okay. Okay.
Mine skattepiger, jeg er stolt af jer, og det er mor også.
- Hvorfor det? - Sådan er det bare.
Jeg elsker jer.
- Lad være med det. - Med hvad?
- Med at se os gå. - Jeg så jer bare gå.
- Vi får dårlig samvittighed. - Det skal I ikke have.
Det skal vi jo. Det er derfor, du ser så ynkelig ud.
Jeg så jer bare gå. Det må jeg godt.
Far. Nu går vi, og vi vender ikke om.
- Vi vender os ikke om. - Det beder jeg jer heller ikke om.
Vi elsker dig, far. Hej.
- Ikke græde. Ikke græde. - Jeg kan ikke lade være.